![Ds borito logoval maszin](https://telepulesinfo.sk/assets/images/_w1440/55609/ds-borito-logoval-maszin.jpg)
![Mobilos borito](https://telepulesinfo.sk/assets/images/dunaszerdahely-varos/_mobileCover/mobilos-borito.png)
![Dunajska Streda Kamm RGB](https://telepulesinfo.sk/assets/images/mesto-dunajska-streda/_w300/Dunajska_Streda_Kamm-RGB.png)
Hlavná 50/16,
929 01 Dunajská Streda
„A mai Dunaszerdahely alatti részt, vagyis az őskorban kialakult kavicsréteget a Duna és mellékvizei által összehordott homok- és televényrétegek borították be, ezáltal vált emberi megtelepedésre alkalmassá.“
Meglévő információk szerint, arra a következtetésre juthatunk, hogy az egykori Szerdahely épp a tőle délebbre húzódó lápos, mocsaras vidéknek volt az elkerülő útvonala – ennek okán kapaszkodhatott meg itt az ember már a bronzkortól, illetve jóval azelőttől fogva. A korai templom és a rövidesen fellendülő vásározás is nagy vonzást jelenthetett az itt letelepedett nemesi rétegnek - (Nemesszeg kialakulása)
A nomád törzsi elit megtartva életmódját (rideg állattartás, kézművesipar, ötvös- és fegyverkovácsolás...) főleg a későbbi nemesszegi részben koncentrálódik, de hozzájuk köthető valószínűleg a Tejed települések kialakulása is (a tejelő helyek).
Az államalapítás korában Szent István templomépítésre vonatkozó rendelete (minden tíz falu köteles egy templomot építeni) Szerdahelyre és a mellette/körülötte kialakult településekre (Nemesszeg, a későbbi Pókafölde, Tejedek, Abonyok, Udvarnokok, Éték stb.) is vonatkozott. Az akkoriban még valószínűleg fa templomot a terület legmagasabb pontján építették meg.
-A korai Árpád-korban rögzülhetett a vásártartás időpontja, azaz a szerda, amelyről Szerdahely a nevét kapta. Ezt is mutatja a város első írásos említése egy 1256-os oklevélben, ahol Syridahelként olvassuk a város nevét. Az oklevél a szerdahelyi elöljárót, Myrcket is megnevezi.
-Luxemburgi Zsigmond királynak a polgárságról kiadott törvényeivel (1405) megindul a városok renddé szerveződése. Szerdahely elnyerte az oppidum, azaz a mezőváros címet.
Ekkor már iskolával is találkozhatunk, a templom melletti katolikus iskola már bizonyosan létezik.
A nemesszegi nemesi réteg fokozatosan iparos polgársággá alakul, létrejönnek céheik is: vargák (1492), csizmadiák (1660), kalaposok (1666), kádárok (1680), de számos más mesterséget is találunk közöttük: gombkötők, mészárosok, fegyverkovácsok, szíjjártók, lakatosok, szabók, molnárok stb.
A század elején előbb szórványosan, később nagyobb számban megjelenik Szerdahelyen a zsidóság. Az ortodox hitközség elég korán kisebb templomot épít magának, amely nem messze állt a katolikus templomtól. A zsidó temetőt a kor szokásainak megfelelően nem lakott területen hozták létre, Sikabony mellett.
E században épül a ma Csallóközi Múzeumként szolgáló Sárga kastély és a század végére épül fel az újfalui Bacsák-féle Fehér kastély (ma posta áll a helyén).
Szerdahely egyes részei, de főleg a környező települések – Nemesszeg, Előtejed, Újfalu – lakóházai még nagyrészt vályogból épültek, jellemzően döngölt padlójú, nádfedeles házacskák voltak, kéményük többnyire vesszőből font, sárral tapasztott sövénykémény volt. A gyúlékony anyagú házak gyakorta ki voltak téve a tűz pusztító erejének
1854-ben az addigi Szerdahely, Újfalu, Nemesszeg és Előtejed községekből megalakul Duna-Szerdahely.
A századfordulót az új községháza avatásával kezdik a városvezetők: a jelenlegi városháza helyén állt egykori épületet 1902-ben vásárolja meg Dunaszerdahely.
1903-ban bevezetik a telefont, nem sokkal utána téglajárda épül a főutcán. A század elején bevezetik a villanyvilágítást.
Jelentős regionális lapokat adnak ki itt (Csallóközi Lapok – 1901-től, Csallóköz – 1909-től, Csallóközi Hírlap – 1921-től).
A város 1920 után a Csehszlovák Köztársaság része lesz.
Kihirdetik a statáriumot, az állami és közhivatalok élére cseh hivatalnokok érkeznek. A megmaradó hivatalnokoknak állampolgári esküt kellett tenni.
1938 novemberének elején – az első bécsi döntés értelmében, miszerint Magyarország a trianoni békeszerződéssel elvett területeiből visszakapott mintegy 12 ezer km², döntően magyarok lakta területet – a cseh hivatalnokok és katonák elhagyják a várost,
1938-ban az új katolikus iskolában (ma Szent István-tér) megnyílik a város első gimnáziuma.
Korlátozó intézkedéseket is foganatosítanak, amely a helyi zsidóságot érintik: iparengedélyüket vonják vissza, valamint megtiltották alkalmazásukat állami közigazgatási és igazságügyi szerveknél és középiskolákban. Fokozatosan megfosztották őket polgári és emberi jogaiktól, méltóságuktól. Bezárják a helyi zsidó üzleteket és üzemeket. 1944-ben Szerdahelyen megjelennek a németek. A belvárosban, a zsidó nagytemplom környékén kialakított gettóba vonják össze a dunaszerdahelyi zsidóságot, majd júniusban koncentrációs táborokba deportálják a lakosság több mint felét alkotó, majdnem 3000 főnyi közösségét (hatvan tehervagonnal).
1945. március 31-én a német csapatok elhagyják a várost, amit április 1-jén a II. ukrán hadsereg előőrsei szállnak meg.
Az 1944-es év és a 2. világháborút követő kitelepítések döntő jelentőségű történései, pontosabban fogalmazva „törései” Dunaszerdahely újkori történetének.
1944-ben a város több ezer zsidó polgárát hurcolják el koncentrációs táborokba, ahonnan alig térnek vissza túlélők. A világégés utáni kitelepítésekben pedig Dunaszerdahely számos magyar értelmiségi családját toloncolják ki Magyarországra.
Forrás: https://dunstreda.sk/hu/varosunk-tortenelme (Nagy Attila helytörténész)